![](https://assets.4cdn.hu/kraken/74jQYsiYjfzICu8Zs.jpeg)
A Marton-ügy kirobbanása óta biztosan mindenki találkozott már olyan véleményekkel, hogy ennek az egésznek semmi értelme, ez csak rágalmazás meg bulvármocsok, és különben se változik itt soha semmi. Sárosdi Lilla első bejegyzése óta két hét sem telt el, de az már világosan látszik, hogy ez nem így van.
Először csak a szavak jöttek: a Színház- és Fillmművészeti Egyetem, a Pesti Magyar Színház, a Katona és a Radnóti közleményt adott ki, sok más színház pedig a lapoknak nyilatkozott. Természetesen mind elítélték az erőszakot és a többségük szolidaritásáról biztosította a zaklatások áldozatait. Igen, ezek csak szavak, de talán joggal remélhető, hogy ahol az igazgató hangzatos nyilatkozatokban tesz hitet az áldozatok védelme mellett, ott a zaklatók bátortalanabbak, az áldozatok pedig bátrabbak lesznek. Pláne, mióta a Marton-ügy megmutatta, hogy ebbe a legnagyobbak is belebukhatnak.
Többen elkötelezték magukat gyakorlati lépések mellett is:
Utóbbi, az Előadóművészi Jogvédő Iroda Egyesület (EJI) és a Művészeti Szakszervezetek Szövetsége (MSZSZ) tegnapi bejelentése nem keltett nagy feltűnést, pedig itt nem jövőbeli ígéretekről van szó, hanem azonnali és konkrét intézkedésről. A két szervezet közül az első, az EJI az előadó-művészek jogdíjait osztja el, tavaly mintegy 90 ezer jogosult között terítettek szét 2 milliárd forintnál is többet. Az MSZSZ pedig a különböző művészeti ágak – amúgy hagyományosan kevéssé aktív – szakszervezeteit fogja össze. Meglepőnek mondható, hogy ezek a keveset szereplő érdekvédelmi szervezetek ilyen gyorsan és határozottan reagáltak, de közleményük szerint „erkölcsi kötelességüknek tesznek eleget, amikor elsőként nyújtanak segítő kezet a szexuális visszaélés áldozataivá vált művészeknek” .
Ügyfélszolgálatunk már most is készen áll a hívások fogadására – közölte dr. Békés Gergely, az EJI jogtanácsosa, akinél a részletekről érdeklődtünk. Bárki megkeresheti őket, aki előadó-művészeti területen dolgozik (vagyis táncos, zenész, színész, artista), és a munkájával közvetlen összefüggésben szexuális zaklatást szenved el. A hívásokat Békésnek és jogász kollégájának továbbítják, az áldozatok velük beszélhetik meg, milyen segítségre lenne szükségük. Az EJI-nél azért is döntöttek úgy, hogy jogászok kapják ezt a feladatot, mert őket közismerten szigorú titoktartás köti, és így a telefonálók talán jobban bíznak bennük.
Békés hangsúlyozza, hogy ők maguk nem ítélhetik meg az egyes eseteket: „Ha valaki segítséget kér, akkor mi annyit tehetünk, hogy igyekszünk a lehető leginkább testre szabott segítséget megtalálni.” Vagyis ha valaki úgy érzi, zaklatták, akkor összekötik jogászokkal, pszichológusokkal vagy orvosokkal, és fedezik a felmerülő költségeket. A közlemény úgy fogalmaz, hogy „önálló támogatási keretet különítenek el” erre a célra, de a valóságban – és egyelőre – ez nem fix összeget jelent, hiszen még nem tudni, mekkora lesz az igény. A pénz az EJI által beszedett jogdíjakból jön, ami elég nagy összeg ahhoz, hogy akár egy komoly jelentkezési hullámot is kezelni tudjanak - bár remélik, hogy nem tömegjelenségről van szó.
A segítség nem csak a közelmúltban történt eseteknél elérhető: bárki hívhatja őket, függetlenül attól, mikor zaklatták.
Ez a telefonszámuk: (1) 479 5164
Kommentek
Közösségünk messze túlnyomó többségének jószándéka és minden moderációs igyekezetünk ellenére cikkeink alatt időről-időre a kollégáinkat durván sértő, bántó megjegyzések jelentek meg.
Hosszas mérlegelés és a lehetőségeink alapos vizsgálata után úgy döntöttünk, hogy a jövőben a közösségépítés más útjait támogatjuk, és a cikkek alatti kommentelés lehetőségét megszüntetjük. Közösség és Belső kör csomaggal rendelkező előfizetőinket továbbra is várjuk zárt Facebook csoportunkba, a Közértbe, ahol hozzászólhatnak a cikkeinkhez, és kérdezhetnek a szerzőinktől is.