![](https://assets.4cdn.hu/kraken/74SHq0t4vIbI1M5u3s.jpeg)
Még soha nem volt ilyen hosszú kampány az 1993-ban függetlenné vált Szlovákiában. Az Eduard Heger vezette kormány tavaly decemberben bukott meg, januárban döntöttek az előrehozott választásokról, azóta tart a kampány. A kétezres években még magyargyűlölőnek megismert Robert Fico oroszbarátságáról és Orbán Viktorhoz hasonló politikájáról mi is írtunk, ahogy a választás előtt pár héttel vád alá helyezett titkosszolgálati és rendőri vezetők ügyéről, az úgynevezett rendőrháborúról és a Fico és Orbán politikájával rokon vonásokat mutató Gyimesi Györgyről, aki a magyar Szövetség listájának utolsó helyéről akar bejutni a szlovák parlamentbe.
A megosztottság és a választás tétje minden eddiginél nagyobb. A kérdés az, hogy marad-e nyugati elkötelezettségű az új szlovák kormány, vagy oroszbarát politikába kezd, hátat fordítva a Pozsonyból fegyverekkel is támogatott Ukrajnának. A fejleményeket és az esélyeket ezúttal is Szalay Zoltánnal, a pozsonyi székhelyű Napunk főmunkatársával beszéltük meg.
Szlovákiában az elmúlt egy-két évben már a mainstream elemzők és újságírók is demokratikus és antidemokratikus oldalról beszélnek. Az előbbibe a nyugatos orientációjú, az utóbbiba az oroszbarátok tartoznak, mindenekelőtt az a Robert Fico-féle Smer, amelyik 2006-tól 2010-ig és 2012-től 2020-ig volt hatalmon. És amelyik amúgy az Európai Szocialisták Pártjának a tagja. (Ebből is látszik, hogy az ideológiai címkékkel Szlovákiában nem sokra megyünk.) Fico és pártja az antidemokratikus jelzőt az elmúlt időszakban felerősödő szélsőséges hangnemmel, a szélsőjobboldalra jellemző retorikával és az orosz-ukrán háborúban elfoglalt – a Fidesznél erőteljesebb – oroszpárti álláspontjával érdemelte ki.
Légy része a közösségünknek, segítsd az újság működését!