![](https://assets.4cdn.hu/kraken/7y0WSUwzRBJZmOWCs.jpeg)
Az előző cikkben (Oszlik a háború köde az ukrán ellentámadás körül) ígérteknek megfelelően érdemes áttekinteni, hogy Valerij Zaluzsnij tábornok írásai mit árulnak el az ukrán haderő állapotáról és arról, hogy az ukrán főparancsnok szerint min kellene változtatnia Ukrajnának ahhoz, hogy sikerrel vívhassa meg a háborút.
Emlékezhetünk, hogy november elején Zaluzsnij három írást is publikált néhány napon belül a The Economist hasábjain (ez volt az első, ez a második, ez a harmadik), melyekben egyrészt a háború állásáról értekezett, másrészt arról árult el igen fontos részleteket, hogy az ukrán haderőnek milyen területeken volna létfontosságú jelentős javulást elérnie.
A tábornok írásai nemcsak azért voltak izgalmasak, mert most először lehetett ukrán felsővezetőtől olvasni az ellentámadás tényleges terveiről és hogy ezek milyen korlátozott mértékben valósultak meg. A Zaluzsnij-cikkek azért is hasznosak, mert miközben a tábornok formálisan a jövőbeli változások szükségességéről értekezik, valójában az ukrán hadsereg mostani állapotáról beszél, néhol meglepően kritikusan.
Fontos részlet, hogy bár a november 1-i The Economist cikk alcímében az szerepelt, hogy a tábornok patthelyzetként írja le a háborút („General Zaluzhny admits the war is at a stalemate”), Zaluzsnij valójában nem pontosan ezt mondta. A tábornok arra a vezérfonalra fűzte fel a gondolatait, hogy a felek haditechnikai értelemben (!) érték el egy olyan szintet, amely patthelyzetet eredményez. Ebből pedig azt a következtetést vonja le, hogy haditechnikai téren kell olyan áttörést elérni, amely lehetőséget ad a mostani helyzetből való kimozdulásra.
Miközben arra számít, hogy a nyugati támogatás továbbra is kitart, Zaluzsnij arra figyelmeztet, hogy bár a Nyugat jelentős mértékben emelte a saját haditermelését, legalább egy évre van szükség, amíg ennek az eredménye ténylegesen látszani is fog. Komplexebb rendszerek, például vezetési-irányítási eszközök és repülőgépek terén két évre is szükség lehet. Amíg azonban ez nem következik be, addig Zaluzsnij szerint nem érdemes nagy, látványos áttörésekre számítani. Manőverező hadviselés helyett a tábornok megfogalmazásában állásháborúra és felőrlő hadviselésre kell készülni a közeljövőben. Hosszabb távon viszont ez a fajta hadviselés egyértelműen Oroszországnak kedvez egyszerűen azért, mert Moszkvának jóval nagyobb erőforrásai vannak, és hosszú távon képes lehet kivéreztetni Ukrajnát.
Annak érdekében, hogy ezt el lehessen kerülni és újra olyan helyzetet teremteni, hogy Ukrajna legyen előnyben, az ukrán haderőnek legalább öt kulcsfontosságú területen kell fejlődnie Zaluzsnij szerint. Mindezt ráadásul úgy, hogy nem csak elavult eszközökből kell többet beszerezni, hanem technológiai ugrásra van szükség.
Légy része a közösségünknek, segítsd az újság működését!
Ez a cikk a The Eastern Frontier Initiative (TEFI) projekt keretében készült. A TEFI közép- és kelet-európai független kiadók együttműködése, amelynek keretében a közép-európai régió biztonságával kapcsolatos kérdéseket járjuk körbe. A projekt célja, hogy elősegítse a tudásmegosztást az európai sajtóban, és hozzájáruljon egy ellenállóbb európai demokráciához.
A Magyar Jeti Zrt. partnerei a projektben: Gazeta Wyborcza (Lengyelország), SME (Szlovákia), Bellingcat (Hollandia), PressOne (Románia).
A partnerség közös, angol nyelvű honlapja az alábbi linken érhető el: https://easternfrontier.eu/
A TEFI projekt az Európai Unió társfinanszírozásával valósul meg. Az itt szereplő vélemények és állítások a szerző(k) álláspontját tükrözik, és nem feltétlenül egyeznek meg az Európai Unió vagy az Európai Oktatási és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA) hivatalos álláspontjával. Sem az Európai Unió, sem az EACEA nem vonható felelősségre miattuk.