![](https://assets.4cdn.hu/kraken/7tCiDlMeltv21Ym12Ws.jpeg)
3 százalék. Ez a cél.Mármint a hivatalos inflációs cél. Nem az, hogy egy számjegyű legyen, hogy csökkenjen, hogy térdre rogyjon, gyomrossal elintéződjön. És pláne nem az a 12,2 százalék, amennyi szeptemberben lett.
A Magyar Nemzeti Bank jegybanktörvényben előírt célja az árstabilitás elérése, ami 3 százalék +/– 1 százalékpontos inflációt jelent (az inflációs célkövetés rendszerére kíváncsi ínyencek bátran kattintsanak ide). Ennyire kell levinni az inflációt ahhoz, hogy az orbáni háborús retorika eszköztárából kölcsönözve térdre rogyott, földre vitt, fojtófogással vagy félköríves fejrúgással elintézett inflációról beszéljünk.
Ehhez képest a legfrissebb, keddi KSH-jelentés szerint szeptemberben 12,2 százalék volt az éves infláció, ezen belül 15,2 százalékos volt az élelmiszerek áremelkedése tavaly szeptemberhez képest. Az önmagában jó hír, hogy folytatódik a fogyasztói áremelkedés január óta tartó lassulása, ahogyan az is, hogy mostanra tavaly júniusi szintre esett az infláció. De azért ez még mindig az árstabilitás négyszeresét jelenti – ebből a szempontból az egy számjegyű infláció elérése is csak egy kommunikációs játék, hiszen az még mindig az inflációs cél két-háromszorosát jelentheti –, és ez vele a kisebb baj.
Ez a 12,2 százalék ugyanis olyan érték, ami kontextusba helyezve még mindig nem ad okot sem felhőtlen örömre, sem büszkélkedésre. Néhány grafikonon megmutatjuk, miért, ahogy arra is kitérünk, miért lesz különösen indokolatlan a várható kormányzati büszkélkedés ezzel az adattal.
Légy része a közösségünknek, segítsd az újság működését!